{100}{}{Vidíš Amandu.}
{101}{}{Vidíš unaveně vypadající ženu. Zdá se, že nedávno plakala.}
{102}{}{Vidíš Amandu.}
{103}{}{Vidíš unaveně vypadající ženu. Zdá se, že nedávno plakala.}
{104}{}{Vidíš Amandu. Teď, když je Joshua volný, vypadá mnohem šťastněji.}
{105}{}{Vidíš Amandu.}
{106}{}{Vidíš Amandu. Teď, když je Joshua volný, vypadá mnohem šťastněji.}
{107}{}{Ach, můj Joshuo...}
{108}{}{Co si mám počít?}
{109}{}{Všechny peníze už mi došly...}
{110}{}{Kdyby ho tak Občané nechali jít...}
{111}{}{Joshuo, jsem tak šťastná, že jsi volný. Tolik jsem se bála...}
{112}{}{Promiň, nemám nic, co bych ti mohla dát.}
{113}{}{Prosím, nech mě být, nebo zavolám stráže.}
{114}{}{Co chceš?}
{115}{}{Jsi v pořádku? Vypadáš rozčileně.}
{116}{}{No nic. Promiň, že ruším.}
{117}{}{Já... no, můj... jde o mého manžela Joshuu. On... dostal se do potíží v... baru. Nechtěně udeřil Občana a oni ho zavřeli. On to tak nemyslel, ale byl opilý a...}
{118}{}{Oni ho zavřeli? A kde je teď?}
{119}{}{Pokud se opil a někoho napadl, tak je ve vězení právem.}
{120}{}{To je mi moc líto. Doufám, že ho brzy propustí.}
{121}{}{Ve městě, v Centru rozdělování služebníků... říkají, že si svůj trest může odpracovat jako služebník, ale to může trvat roky!}
{122}{}{Nedalo by se s tím něco udělat?}
{123}{}{Pokud se opil a někoho napadl, tak je ve vězení právem.}
{124}{}{To je mi moc líto. Doufám, že ho brzy propustí.}
{125}{}{Ale to byla nehoda! Já... on to určitě nechtěl udělat!}
{126}{}{Kde je teď?}
{127}{}{Nechtěl nikoho napadnout? To určitě. Snad to pro vás oba bude dobrá lekce.}
{128}{}{To je mi moc líto. Doufám, že ho brzy propustí.}
{129}{}{Moc peněz mi nezbylo a když nebudeme mít na zaplacení ochrany, budeme muset brzy odejít. Říkají, že pokud tu budeme chtít s Joshuou zůstat, tak jen jako služebníci...}
{130}{}{To zní jako rozumné řešení. Ve Vault City se chovají ke služebníkům poměrně slušně nebo ne?}
{131}{}{Zkusím zjistit, jestli by se s tím něco nedalo udělat, ano? Zkusím promluvit s někým v Centru rozdělovaní služebníků.}
{132}{}{Pomůžu ti, ale bude tě to něco stát.}
{133}{}{To je mi moc líto. Doufám, že ho brzy propustí.}
{134}{}{Nechci, aby můj syn vyrůstal jako otrok! Přišli jsme do Vault City, protože jsme slyšeli, že je to svobodné město... ale když jsme přišli... samé zákony, nařízení, placení stráží... všechno je jinak, než nám tvrdili.}
{135}{}{Zkusím zjistit, jestli by se s tím něco nedalo udělat, ano? Zkusím promluvit s někým v Centru rozdělovaní služebníků.}
{136}{}{To je mi moc líto. Doufám, že ho brzy propustí.}
{137}{}{Má to tam na starosti Barkus, úředník Barkus. Nemohla jsem se ani dostat do města, abych s ním promluvila. Ani nevím, jestli je Joshua vůbec v pořádku! Já...}
{138}{}{Neměj strach. Zkusím zjistit, jestli se s tím něco nedá udělat.}
{139}{}{Ale já nemám skoro žádné peníze a...}
{140}{}{Nemám jsem na mysli peníze.}
{141}{}{To nic. Zkusím promluvit s někým v Centru rozdělovaní služebníků.}
{142}{}{To je mi moc líto, vážně. Doufám, že ho brzy propustí. Sbohem.}
{143}{}{Co tím myslíš...? Ach ne. To... nejde. Já.. ne...}
{144}{}{Chceš, aby manžela pustili nebo ne? On se to nikdy nemusí dozvědět.}
{145}{}{To nic. Zkusím promluvit s někým v Centru rozdělovaní služebníků.}
{146}{}{To je mi moc líto. Vypadá to, že tvůj manžel už se nikdy na svobodu nedostane. Sbohem.}
{147}{}{Když slíbíš, že ho osvobodí, já... já... dobře. Já... zavřu stanový vchod. Myslím, že si syn hraje venku... takže by nás tu neměl rušit.}
{148}{}{Bez obav, tvého muže osvobodím. Až dostanu svoji odměnu.}
{149}{}{Zapomeň na to. Zkusím promluvit s někým v Centru rozdělovaní služebníků.}
{150}{}{Kašli na to. Zapomeň, že jsme se potkali.}
{151}{}{Hej, a co já?!}
{152}{}{Prosím, zachraň Joshuu. Je ve městě ve Centru rozdělování služebníků.}
{153}{}{Díky za záchranu mého muže! Prosím... přijmi toto jako odměnu. Není to moc, ale...}
{154}{}{Ještě jednou díky za záchranu mého muže. Brzy se odstěhujeme.}
{155}{}{Eh... díky za záchranu mého muže... prosím, neříkej mu, co se mezi námi odehrálo.}