{100}{}{Vidíš návštěvníka baru.}
{101}{}{Vidíš Stacy.}
{102}{}{Vypadá trochu smutně.}
{103}{}{Přestaň!}
{104}{}{Jak jsi jen mohl?}
{105}{}{Jdi ode mě!}
{106}{}{Proč?}
{107}{}{Přestaň prosím!}
{108}{}{Ty vrahu!}
{109}{}{Chudák Máma! Za to zaplatíš!}
{110}{}{Mámo...}
{111}{}{Byla ke všem tak milá...}
{112}{}{Promiň, nedokážu myslet na nic jiného.}
{113}{}{Můj mozek je úplně vyčerpaný.}
{114}{}{To je ono.}
{115}{}{Ahoj.}
{116}{}{Už jsi pozdravil Mámu?}
{117}{}{Och, ahoj.}
{118}{}{Zdravím.}
{119}{}{Pověz mi o své kočce.}
{120}{}{Proč se tak mračíš?}
{121}{}{Chodíš sem často?}
{122}{}{Promluvíme si později. Nashle.}
{123}{}{Dobže?}
{124}{}{Ug.}

# Node 005 removed

{131}{}{Prosím, neobtěžuj mě. Nemám zrovna dobrou náladu.}
{132}{}{Ugra.}
{133}{}{Fegi.}
{134}{}{Ále, to nic. Jenom občas přemýšlím o své mámě a kočce. Obě mi moc chybí.}
{135}{}{Kočce?}
{136}{}{To mě mrzí. Nashle.}
{137}{}{Jo, Kulička. Byla to taková roztomilá kočička. Nemám náladu o tom mluvit... pokud mi ovšem nechceš koupit pití. To by pomohlo.}
{138}{}{Jak jsem řekla, nechci o tom teď mluvit... pokud mi ovšem nechceš koupit pití. To by se mi možná rozvázal jazyk.}
{139}{}{Samozřejmě, že chci. Chci to slyšet.}
{140}{}{Jistě.}
{141}{}{Promiň, nemám zrovna $10.}
{142}{}{Jasně.}
{143}{}{Myslíš, že jsi vtipnej? Vymysli si něco lepšího.}
{144}{}{Proč se tak mračíš?}
{145}{}{Jak chceš, nashle.}
{146}{}{Slyšela jsem, že tu kdysi byly takové, co byly veliké asi tak jako já nebo ty. Zbaštily na posezení zvířata o velikosti brahmíny. Je to docela strašidelné.}
{147}{}{To nic není.}
{148}{}{Jo, to je.}
{149}{}{To stvoření, o kterém mluvím, je malé roztomilé zvířátko. Větší než krysa, ale menší než pes. Některé jsou hodně chlupaté jako moje Kulička, ale jiné mají krátkou srst.}
{150}{}{Opravdu?}
{151}{}{Nechají se hladit stejně jako psi, ale kočky při tom vydávají takový krásný, vrnivý, uklidňující zvuk.}
{152}{}{Zvláštní.}
{153}{}{Kulička mi vždycky v noci pomáhala usnout. Myslím na ni každou noc, když se snažím usnout.}
{154}{}{To zní hezky.}
{155}{}{Pokračuj.}
{156}{}{Měla jsem ji, když jsem byla dítě, ale jednoho dne zmizela. Tehdy jsem nevěděla, co se s ní stalo, byla jsem moc malá.}
{157}{}{Proč zmizela?}
{158}{}{No, tenkrát bylo málo jídla a lidé potřebovali jíst. Je to strašně smutné...}
{159}{}{Cože?}
{160}{}{Lidé je lovili, protože byly snadná kořist. Díky tomu už tady v okolí taky na žádnou nenarazíš.}
{161}{}{To je nechutné!}
{162}{}{Chápu.}
{163}{}{Ovšem ty byly divoké, ta moje nebyla, ale jsem si jistá, že se jí stalo úplně to samé. Teď už vím, proč ji Máma pořád sledovala.}
{164}{}{To je smutné.}
{165}{}{To je mi líto.}
{166}{}{Och...}
{167}{}{Bolí mě srdce, když si na to vzpomenu...}
{168}{}{Nashle.}
{169}{}{Stacy ti pověděla příběh o své roztomilé kočce Kuličce.}