{100}{}{Vidíš mladou ženu v kovové zbroji.}
{101}{}{Vidíš Daliu.}
{102}{}{Vidíš hezkou mladou ženu v kovové zbroji. Pozorně sleduje okolí.}
{103}{}{No to mě podrž. Jak se ti daří,} #continue to 153
{104}{}{Ty Dalia. Já pamatovat na tvoje pomoc.}
{105}{}{Všechno dobrý. Já teď jít.}
{106}{}{Dalio! Díky tobě to jde skvěle.}
{107}{}{Ujde to, ale už budu muset jít.}
{108}{}{To ráda slyším. Bylo mi potěšením to pro tebe udělat. Takže, s čím ti můžu dnes pomoct?}
{109}{}{Já mít otázky.}
{110}{}{Nic. Já říct ahoj.}
{111}{}{Můžu se tě na něco zeptat?}
{112}{}{S ničím. Ale rád jsem tě zase viděl. Nashle.}
{113}{}{Co chceš vědět?}
{114}{}{Ty vězeň.}
{115}{}{Ty odejít když chtít?}
{116}{}{Co vědět o párač?}
{117}{}{Jak ty dostat sem?}
{118}{}{Proč ty bát o bezpečnost?}
{119}{}{Dík. Já jít.}
{120}{}{Jsi tady jako vězeň?}
{121}{}{Můžeš odejít kdykoliv se ti zachce?}
{122}{}{Co mi můžeš říct o páračích?}
{123}{}{Jak ses sem dostala?}
{124}{}{Proč tak potřebuješ bezpečné místo?}
{125}{}{Díky, promluvíme si později.}
{126}{}{Ne, nejsem. Jsem tu ze své vlastní vůle a líbí se mi tu. Myslím, že tohle je bezpečné místo, takže tu chvíli zůstanu.}
{127}{}{Dobře.}
{128}{}{Ahoj.}
{129}{}{Dobře.}
{130}{}{Aha. No, už půjdu.}
{131}{}{Jo, řekli mi, že můžu zůstat, nebo kdykoliv odejít. Prozatím zůstávám.}
{132}{}{Já chápat.}
{133}{}{Tak dobře.}
{134}{}{Myslím, že o nich nevím nic víc než ty. Stále se snažím zvyknout na to, že na mě mluví místo toho, aby mi urvali hlavu a hráli s ní kopanou. Děsivé, nemyslíš?}
{135}{}{Jo, já divit.}
{136}{}{Nee, já zvyklý.}
{137}{}{Ano je, v mnoha směrech.}
{138}{}{Ne, je to jen o zvyku.}
{139}{}{Potom, co jsem opustila Squat, jsem nevěděla, co mám dělat. Řekla jsem si, že prostě odejdu do jiného města a nechám se zase najmout jako žoldák... takže jsem cestovala pouští a přemýšlela kam jít. Jednoho dne jsem hledala místo pro utáboření. Stmívalo se a já nechtěla být tak na ráně. V dálce jsem uviděla tábořiště... a rozhodla jsem se na něj podívat zblízka.}
{140}{}{Páni.}
{141}{}{Zajímavé.}
{142}{}{Když jsem tě nechala projít ve Squatu, porušila jsem smlouvu se svým zaměstnavatelem. Byla jsem si jistá, že mi půjdou po krku. To, že tě tu teď vidím, mě přesvědčilo, že to můžu klidně pustit z hlavy. Znamená to totiž, že můj bývalý zaměstnavatel už nemá prostředky na to, aby se mnou dál zabýval.}
{143}{}{Ty teď v bezpečí. Nebát, Dalia.}
{144}{}{Teď už jsi v bezpečí, Dalio. Nemusíš se obávat žádné odplaty.}
{145}{}{Díky,} # continue 155
{146}{}{Nemít zač.}
{147}{}{Pa.}
{148}{}{Není zač.}
{149}{}{Zatím.}
{150}{}{Ahoj.}
{151}{}{Ahoj. Jak to jde?}
{152}{}{Nemám ti co říct. }

{153}{}{. Doufám, že se ve Squatu všechno vyřešilo.}
{154}{}{Připlížila jsem se k tomu tábořišti a u něj seděli dva párači a povídali si. Já husa jsem vyjekla překvapením, vyskočila, vzala nohy na ramena... a vběhla přímo do náruče dalšího párače stojícího hned za mnou. Každopádně abych to zkrátila, chvíli mi trvalo, než jsem pochopila, že nebudu napíchnuta na rošt a ugrilována. Místo toho mě vzali sem a Gruthar mě "vyslechnul." Teď tady můžu žít, když chci.}
{155}{}{. Spadl mi velký kámen ze srdce.}